АНАЛІЗ ПРОВІДНИХ НАПРЯМІВ ДОСЛІДЖЕННЯ ФЕНОМЕНУ АКСІОГЕНЕЗУ - Zaredinova, Elvira (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія: «Педагогіка. Соціальна робота», 2018)
Обґрунтовано актуальність проблеми формування аксіосфери особистості як соціального регулятора й мотиватора її поведінки. Доведено необхідність розгляду феномену аксіогенезу, пов’язаного з поступовою динамікою ціннісної сфери особистості. Мета статті: здійснення аналізу ґрунтовних наукових напрямів у дослідженні феномену аксіогенезу. Методи дослідження: аналіз (дефініційний аналіз, порівняльно-зіставний аналіз), синтез, узагальнення. Проаналізовано аксіогенез як ціннісно-цільовий стрижнень аксіопсихології, що базується на принципі інтегральної суб’єктності, згідно з яким здатність людини до саморегуляції проявляється у висхідній теологічній перспективі в континуумі: 1) відносного суб’єкта; 2) моносуб’єкта; 3) полісуб’єкта; 4) метасуб’єкта; 5) абсолютного суб’єкта (за З. Карпенко). Розкрито сутність аксіогенезу у форматі культурно-феноменологічного підходу (Г. Радчук), який узасаднюється на уявленні про конгеніальність трьох форм людини як суб’єкта культури: реальної, ідеальної та медіаторної (опосередкувальної). Репрезентовано науковий напрям у форматі якого висвітлюються педагогічні аспекти аксіогенезу. Представлено систему критеріїв професійного аксіогенезу студента – майбутнього педагога (за М. Чаїнською). Проаналізовано динамічні аспекти аксіогенезу (за В. Мицько), а саме: основні види спричинення цього процесу, динамічні тенденції професійного аксіогенезу.