РОЛЬ ШКІЛЬНИХ ТА ПОЗАШКІЛЬНИХ ЧИННИКІВ У РОЗВИТКУ ЗДОРОВ’ЯЗБЕРЕЖУВАЛЬНОЇ ОСВІТИ НА ЗАХІДНОУКРАЇНСЬКИХ ЗЕМЛЯХ (1918 – 1939 рр.) - Волошин, Олена; Мусієнко, Олена; Білас, Павло (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія: «Педагогіка. Соціальна робота», 2025)
Взаємодія сім’ї, шкільних та позашкільних закладів освіти є однією з педагогічних передумов щодо розвитку здоров’язбережувальної освіти та ефективності виховання серед школярів здорового способу життя. Розв’язання цієї проблеми здійснюється на стику наук про суспільство та людину. Метою статті є визначення ролі чинників у розвитку здоров’язбережувальної освіти на західноукраїнських землях (1918 – 1939 рр.). У дослідженні ми використовували наступні методи: систематизації та аналізу науково-педагогічної літератури з проблеми дослідження, пошуково-бібліографічний, інтерпретаційно-аналітичний та теоретичний для формулювання висновків дослідження. Слід зазначити, що міркування з приводу вирішальної ролі школи у формуванні в молодого покоління почуття відповідальності за власне здоров’я не є новими для педагогічної думки на західноукраїнських землях. Вони особливо актуалізувалися в 1920-х – 1930-х рр., у час перебування краю в складі новоутвореної польської держави – Речі Посполитої. До цього спричинилися, з одного боку, задовільний стан охорони здоров’я населення на західноукраїнських землях на державному рівні, а з іншого, – низький гігієнічний – на побутовому рівні. Це, у свою чергу, зумовило чи не найвищий у Польщі показник смертності серед дітей, яка подекуди сягала 30%, а також зростання захворюваності на туберкульоз та інші інфекційні недуги. Результат дослідження показав, що стан шкільництва на західноукраїнських землях був зумовлений попереднім ходом історичного розвитку краю, його політичним та економічним становищем. Нами визначено, що управління освітою здійснювалося переважно в інтересах поляків, що негативно відбилося на розвиткові шкільництва українців, євреїв. В багатьох селах краю не було початкових шкіл, високим залишався відсоток учнів, не охоплених обов’язковим навчанням. Як наслідок, західноукраїнські землі відставали за рівнем розвитку освіти від інших провінцій України.