АДАПТАЦІЯ ЯК ОБ’ЄКТ НАУКОВОГО ДОСЛІДЖЕННЯ: ПСИХОЛОГО-ПЕДАГОГІЧНИЙ АНАЛІЗ - Сікора, Ярослава (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія: «Педагогіка. Соціальна робота», 2025)
Проблема адаптації в навчальному процесі є досить актуальною у зв’язку з інтенсивною інформатизацією суспільства. Стаття присвячена аналізу існуючих підходів до тлумачення поняття «адаптація». Акцентується увага на міждисциплінарному характері адаптації, яка докладно вивчається з точки зору біологічного, соціально-філософського, психолого-педагогічного, кібернетичного та інших підходів. Для досягнення поставленої мети дослідження застосовано аналіз, систематизацію та узагальнення праць вітчизняних і закордонних дослідників. За результатами дослідження з’ясовано, що адаптація є невід’ємною характеристикою людини, яка безпосередньо впливає на ступінь її включення до соціальних відносин, як наслідок, в освітній процес. Розглядаючи студента як суб’єкта навчання, варто враховувати характеристики адаптації, обумовлені різними предметними галузями. Тому адаптація тлумачиться як процес взаємодії середовища і особистості, який відбувається на різних рівнях (біологічному, психологічному, соціальному) та забезпечує стійке і цілеспрямоване реагування на змінювані умови середовища. Адаптація має свої види: біофізіологічна, психологічна, соціальна, професійна, дидактична адаптації; форми: формальна, суспільна, дидактична. У статті зосереджено увагу на адаптації з погляду взаємодії системи «людина – електронне середовище», яка обумовлюється внутрішньопсихічними та середовищними факторами. З’ясовано, що під адаптацією здобувачів вищої освіти до навчання розуміється цілісний системний процес «здобувач – викладач – середовище», що визначає ступінь включення студентів в освітній процес, важливим фактором якого є електронне освітнє середовище. Вона може бути реалізована у наступних формах: формальна, суспільна, дидактична адаптація.