ЦИФРОВА ГРАМОТНІСТЬ ЛЮДЕЙ ПОХИЛОГО ВІКУ ЯК ЗАСІБ ПОДОЛАННЯ СОЦІАЛЬНОЇ ІЗОЛЯЦІЇ - Іванкова, Вєра (Науковий вісник Ужгородського університету. Серія: «Педагогіка. Соціальна робота», 2026)
У контексті старіння населення цифрова грамотність стає критичним детермінантом соціальної інклюзії. Підвищення компетенцій у сфері інформаційно-комунікаційних технологій (ІКТ) є для літніх людей ефективним інструментом для підтримки соціальних зв’язків та пом’якшення негативних наслідків соціальної ізоляції. Мета дослідження: вивчити рівень цифрової грамотності літніх людей та проаналізувати її вплив на елімінацію соціальної ізоляції та посилення суб’єктивного відчуття зв’язку із суспільством та родиною в Словаччині. Дослідницьку групу склали 286 респондентів (132 жінки та 154 чоловіки) у віці 65-78 років. Збір даних здійснювався за допомогою методу анкетування. Аналіз даних був зосереджений на описі цифрової поведінки, частоті онлайн-контактів та суб’єктивному сприйнятті самотності залежно від використання ІКТ. Дослідження підтвердило, що технології є для людей похилого віку важливим елементом соціалізації; приблизно 50% респондентів заявили про значне зменшення відчуття самотності завдяки їх використанню. Однак ми виявили значні гендерні розбіжності: жінки використовують ІКТ переважно для прямого міжособистісного спілкування (50,8 % відеодзвінки), тоді як чоловіки демонструють вищий рівень цифрової вправності в інформаційних та адміністративних діях (57,8% банкінг, 65,6% читання новин). Ключовими бар’єрами виявилися психологічні фактори у жінок (страх і складність управління) та економічні фактори у чоловіків (висока ціна). Отже, цифрова грамотність літніх людей – це не лише технічна навичка, а й ключовий засіб соціальної профілактики. Результати дослідження вказують на необхідність впровадження цільових освітніх програм та соціотерапевтичних інтервенцій, які враховуватимуть специфічні бар’єри обох статей, що ефективно сприятиме подоланню соціальної ізоляції в похилому віці.